Alt har en opprinnelse. Også navnet mitt, Barnum.
Barnum var mannen som sa at verden vil bedras.
Han sa: "Det er ikke det du ser som er viktig, men det du tror du ser."
Den 9. november 1966 forsvant halvbroren min, Fred.
Fred var bokser, jeg var forfatter. Jeg yppa, og Fred slo.
Og da jeg våkna, var han borte, og der har han vært siden.
Fred er ikke den første som forsvinner.
Oldefar forsvant i Grønlandsisen. Så var det morfar, så faren til Fred, -
- og så altså Fred, halvbroren min.
Han forsvant før han rakk å få unger.
Gudskjelov har vi fortsatt mødrene våre. La oss starte med mødrene.
Mor! Kom og se. Skynd deg!
Går du og henter kjolene våre på loftet, Vera?
- Brenner du Hamsun? - Skal ikke du fotografere freden?
- Mor ba meg hente kjolene. - Det kunne hun gjort selv.
Du er fotografen vår.
Hei!
Mor?
Mamma, vil du ikke komme og se på freden?
- Her var det varmt. - Jeg gjør det slutt med Hamsun.
"Vi, hans nære tilhængere, bøier nu våre hoder ved hans død."
Fins det noe verre tidspunkt å skrive Hitlers nekrolog på?
Fins det noe annet tidspunkt?
- Å, den er søt. - Se. Den skal vi i hvert fall ha.
Den hvite skjenken kan vi ha som barskap.
Se her, da!
Sjeselongen er så fin. Se her.
- Klar? - Nei, ikke gjør det.
Vær pen, nå. Se i kamera, da!
- Nydelig! - Tror du?
Å, den er søt! Hva er dette?
Savner du ham?
Fred er død. Det er bare mamma som ikke orker å innrømme det.
Jeg vil ha barn.
- Nå? Her? - Ja.
- Ok. - Vi har jo sjeselong.
- Ok. - Tror du det blir barn?
Barn? What can I say? It all depends on who's in the saddle.
- Tenk om moren din kommer. - Aldri opp hit.
Hvorfor ikke?
Ta i.
Forsiktig!
Kanskje litt lenger opp?
- Litt til. Det er fint. - Er det fint?
- Er det ikke bedre med skruer? - Hvorfor det?
Vi skal jo ikke skru det ut igjen?
- Det blir fint. - Kjempefint.
- Sånn. - Perfekt.
- Vil du vri om? - Gjør det du.
- Sammen? - Sammen.
Wow!
Så fantastisk!
- Jeg elsker deg. - Deg òg.
- Hvor er flagget? - Hva?
- Flagget? - Å, det...
Her er det en bok til.
Og deg har jeg lett etter så lenge!
I cisternen, i skittentøykurven og i sikringsskapet.
Så ligger den gud hjelpe meg bak Augusts skjeve rygg.
Nei, jeg drikker ikke Malaga fra 1936 i undertøyet.
- Hvor er Vera? Jeg vil ha på kjolen. - Jeg skal se hva hun holder på med.
Ikke våg å røre den før vi kommer ned.
Da tempererer jeg noen glass imens.
Vera?
Vera, er du der?
Kjære!
Vera, hva har skjedd?
Vera!
Mamma! Hjelp meg!
- Hva har skjedd? - Jeg vet ikke!
Slipp!
Nei, jeg greier det ikke. Ta saksen.
Pass på hendene!
Kom, nå.
- Vera! - For satan, da!
- Vera! - Mamma, hent vann!
- Er Vera der? - Vera er ikke bra.
Dere kaster stein på feil rute. Hvis ikke det er meg dere vil gå ut med!
Det var ikke noen andre der oppe?
- Hva mener du? - Det vet du godt.
- Var det ikke noen der før du kom? - Hun var alene.
Vet du hva vi skal gjøre i morgen når jeg har fri? Gå til friserdamen.
Hold nå opp med den friserdamen din! Dere kan gå, jeg går ikke!
Du røyter som en katt.
Vera, du kan sette opp håret mitt når kong Haakon kommer hjem.
Kjære skatten min. Så, så... Hent brevet. Kanskje det hjelper.
Tror du det? Ja, da gjør jeg det.
Kjære Gud, se til Vera.
Først og fremst Vera.
Og se til Boletta hvis du har tid.
Meg trenger du ikke bry deg om mer.
Denne nattkjolen fikk jeg av Wilhelm like etter at vi traff hverandre.
Kan du tenke deg, Vera, å få en nattkjole før vi ble gift?
"Reisen opp gikk fint. Vi anløp den ubebodde øya Jan Mayen," -
- "og lå for anker der i to dager mens naturforskerne var i land."
"Allerede før vi kom dit, sto solen høyt ved midnatt."
"Bestemmelsen var at vi skulle ha en moskusokse med hjem," -
- "og vi oppdaget en okseflokk som gikk og pillet polarpil," -
- "nesten den eneste plantevekst som fins."
"Så gikk kapteinen, jeg og fem mann i land for å prøve å fange en kalv."
"Det var en kalv i flokken, men den var ikke lett å komme nær."
"For da oksene så oss, og det var vel en 15-16 stykker"...
Fred og jeg satt under bordet og hørte Den Gamle lese.
Oldefar hadde skrevet det.
Han skulle ta med en moskus til dyrehagen i København.
Men oldefar forsvant i isen og kom aldri tilbake.
Den gamle var ung den gangen. Hun var stumfilmstjerne.
Brevet var det eneste hun hadde etter ham. Og nattkjolen, da.
Den hun fikk før de giftet seg. Og så hadde hun selvfølgelig Boletta.
Vera?
Vera, kan du åpne?
Vera!
Hva er det du driver med?
- Jeg henter vaktmesteren! - Ikke la den idioten se henne sånn!
Snakk med datteren din!
Vera? Vera!
Vet du hva jeg tenkte vi kunne gjøre i morgen? Gå til friserdamen.
Nei, din idiot! For noe sludder!
Vera! Nå er det min tur. Kommer du ikke ut nå, går det galt for meg.
Du vil vel ikke at din elendige mormor skal sette seg på vasken?
Lille Vera...
Hva er det du gjør?
Det er over nå. Det er ingenting å være redd for.
Kjære deg... Du får lungebetennelse.
Trekk ut proppen! Det er nok snakk!
Snakk til meg, Vera! Si noe.
Trekk ut proppen, ellers gjør jeg det selv!
Vera...
Vera. Du er ren nå, Vera.
Vera, du er ren.
Vera, du er ren nok nå.
For satan! Kan man ikke få være alene?
Kom, så.
Sånn ja.
Jaså, er det blomsterbedenes beskytter?
- Jeg hørte et skrik. Alle hørte det. - Jeg brente meg på komfyren.
Åssen går det med Vera? Er hun sjuk?
Flytter du ikke foten din, blir du den neste som skriker.
- Det skjer veldig mye rart om dagen. - Husundersøkelser er det vel slutt med?
Hastverk i dag?
Jeg vil anmelde en voldtekt.
Voldtekt?
- Har De blitt voldtatt? - Min datterdatter er voldtatt, unge mann.
- Sitter De der i uniform og gjør narr? - På ingen måte, frue.
- Sitt, vær så god. - Takk.
- Fornærmedes navn? - Vera Jebsen.
Mor?
Hvor har du vært?
- Jeg må på jobb. - Bare gå. Jeg skal passe på henne.
- Doktor Schultz på Bislett, takk. - Et øyeblikk.
Et øyeblikk så skal jeg sette Dem over.
Egede vil snakke med Dem.
Alt står bra til med Deres familie?
Ja.
Har ikke De en mor som er skuespillerinne?
- Det er lenge siden. - Sant å si savner jeg stumfilmen.
Hvor gammel er Deres datter blitt nå?
Hun blir 20 til sommeren.
- Hva tenker hun å ta seg til? - Hun vil arbeide med fotografi.
De har jo vært her i mange år.
Kunne De tenker Dem å flytte et par etasjer opp?
- Til telegrafekspedisjonen? - Ikke se forskrekket ut.
Vi trenger operatører der. Erfarne kvinner, og det er jo De.
Jeg har bare erfaring fra sentralbord.
Vi har kurs. Det er lett.
Jeg skal gi Dem beskjed i morgen.
Det har ingen hast. Ta den tiden De trenger.
Men aksepterer De tilbudet, blir det en stilling ledig på rikstelefonen.
Kan jeg gå nå?
Deres datter hadde sikkert passet utmerket godt inn der.
For hun gifter seg vel ikke med det første?
Det kan nok godt være.
Hvem tror du vil gifte seg med en horunge?
- Hva gjør du her? - Jeg fikk fri.
Egede ga fri til alle som hadde arbeidet der i over 15 år.
- Det var snilt av bestyreren. - Så vi kunne feire freden.
- Har du ringt legen? - Ja. Det var noen der oppe.
- Sikker? - Jeg er sikker.
Jeg skulle ha blitt med. Jeg skulle gått opp selv.
Ja, ja, ja. Freden har sine følger.
Jeg tror De har rett. Hun er i en form for sjokk eller psykose.
- Psykose? - Kall det gjerne en tilstand.
Hun har hatt et betydelig blodtap. Hun er meget svak.
Jeg har klart å stoppe blødningen.
Sannsynligvis har hun falt og pådratt seg hjernerystelse.
Hvorfor snakker hun ikke?
Senteret for talens bruk er satt ut av virksomhet.
Det kommer av hjernerystelsen.
Når trykket i henne heves, vil hun igjen kunne snakke fritt.
- Hun har aldri blødd slik før. - Det er ualminnelige tider, så...
Hva mener De om merkene på Veras hals?
Merkene, ja. Hun må ha kommet borti noe, tror jeg.
Det var merker fra fingre.
Har De undersøkt kvinneligheten hennes?
De vet utmerket godt hva jeg mener. Er hun intakt?
Og la henne få rikelig med frisk luft.
Frisk luft! Idiot!
Vera?
Jeg var også stum en gang. Men det var på film.
Jeg kunne blitt berømt. Mer berømt enn Sarah Bernhardt og Greta Garbo.
Gleder du deg til å gå på kino igjen?
Du kan ta med meg på Kinopaleet eller Colosseum.
Jeg har ikke vært på kino siden det ble lyd, tenk deg det.
Det var så sørgelig at de begynte å snakke der oppe.
Øynene forsvant.
Øynene og dansen ble borte, -
- og munnen overtok.
Ja ja, lille frisør.
Alt jeg har sagt, har jeg sagt før.
Og jeg kommer ikke til å si noe nytt.
Kan du hente Malaga-flasken til meg, Boletta?
Den står bak Johannes V. Jensen.
Det går over.
Det meste går over.
Selv en verdenskrig.
- Hva gjør vi hvis hun er med barn? - Passer ekstra godt på det barnet.
Jeg trenger jobben.
Den er besatt.
Det er mulig jeg har noe annet.
Hva som helst.
Vivian og Barnum. Gift hos skiltmakeren i Pilestredet?
Det krever vel en liten feiring! Hei, Stakan!
- Ja, hva syns du? - Fint?
- Utsikten er helt fantastisk! - Er det ikke fin balkong?
Gigantisk. Stilig når det ikke er møbler.
- Og badet, er det retning så i lende? - Inn der.
- Blått bad! Det er konge! - Det er veldig blått.
- Dette er så utrolig bra. - Kom igjen, da.
Ja, vær så god. Å se dere to her, sammen, -
- det er sånt en gammel venn blir så glad for å se.
- Litt til. - Vær så god, Barnum.
Skal dere ha barn også, nå?
- Jeg tror vi venter litt. - Klart det!
- Etter hvert blir det barn. - Skål!
Helt sigar!
Hei. Så hyggelig at dere ville komme.
- Der er dere, jo. - Har dere kommet på plass?
- Ja, det ble fint. Takk for møblene. - De sto jo bare på loftet og støvet.
- Hei, Boletta. - Så godt å se deg, Vivian.
- Er det fint med dere? - Ja. Dette lå på loftet. Det er ditt.
Mitt aller første kamera. Se her.
Smil, da. Smil, Barnum.
- Er det film i det? - Den er sikkert ødelagt.
Det er film her.
- Har du tatt dette? - Fra loftet da vi hentet møblene.
- Det er fint. - Ja.
- Hva er det for noe? - Frigjøringsdagen.
Det er jo Fred. Har du tatt dette?
Nei. Det ser ut som han har tatt det selv.
- Sa han noe om hvorfor han dro? - Nei.
Aldri til meg i hvert fall.
- Men herregud! - Hva er det?
Vaskemaskinen. Det er den gamle.
Vi satte den på loftet da vi fikk ny. Det var ti år etter at Fred forsvant.
Han har vært der. Fred lever.
Vera, pust! Pust, Vera!
- Det kommer! - Stopp!
Pust! Pust!
- Press! Press! - Kom igjen!
- Hvor mange fingre? - Ti fine fingre har han.
Fred?
Fred, hvor er du?
Hei. Blir du med på loftet og henter vasken for mamma?
Kom, da. Førstemann opp.
Skal jeg hjelpe frøkna med en altfor tung bør?
Kunne De ikke i det minste se i min retning?
Jålebukk!
Han kjører sikkert ulovlig. Hvis han ikke er handelsreisende, da.
- Kanskje han ikke har mer bensin? - Til pass for ham.
Hvis han tror han gjør oss bløte med pomade og automobil.
Men selger han nylonstrømper, kan han gjerne få bli.
Unnskyld meg, unge dame. Jeg så Dem allerede ved Majorstua.
- Kan jeg få tilby Dem skyss? - Jeg bor her.
Ja, da kom jeg i siste liten.
Får jeg lov?
Tusen takk.
Mitt navn er Arnold Nilsen. Beklager min påtrengenhet, -
- men De var for vakker til å kjøre forbi.
Beklager igjen. Hele handa ble revet vekk i en fiskeulykke i barndommen.
Hva i himmelens navn foregår her?
Min mormor. Der er min sønn, Fred, sammen med sin mormor.
En glede. Da er det altså tre mødre, to bestemødre, én oldemor, -
- to døtre og én sønn som står her og er i slekt!
Så du bilen? Kalesjen kan lukkes når det regner.
Den har kjørt helt fra Amerika.
Du kan bli med en tur, hvis du får lov.
- Får jeg lov, mamma? - Hvem i all verden er du?
Han bare hjalp meg med å bære. Han heter Arnold Nilsen.
Jeg tok med noe annet fra Amerika som kanskje kunne...
Interessere damene?
Det er stockings. Nylon.
Enhver kvinne kler litt nylon.
Det er sant.
- Fred har vært her. - Fred?
- Når da? - Vet ikke. Sikkert ti år siden.
- Vi fant et bilde. - Bilde?
- Ja, det lå i det gamle kameraet. - Få se.
- Skal du ikke finne ham? - Jo, men hvor skal jeg begynne?
Siden han har vært her, må han jo hatt en grunn. Må jo ha møtt noen.
Fred!
Fred var lenge alt jeg hadde.
Jeg hadde ikke overlevd på Fagerborg på 60-tallet uten ham.
Da han forsvant, måtte jeg klare meg uten, men nå, -
- som jeg visste at han hadde vært tilbake, gikk ikke det lenger.
Jeg var nødt til å finne halvbroren min. Nødt til å finne Fred.
Før jeg kom til verden, var det bare mamma, pappa og Fred. Og Buicken.
For pappa fikk det som han ville. Fred fikk bli med på biltur.
Pappa demonstrerte radioens finesser, Andrew Sisters sang.
Og så kjørte de langsomt oppover Kirkeveien. Forbi Edith i kiosken.
Snart skulle hun spre ryktet om Vera Jebsen og Arnold Nilsen -
- over hele Fagerborg. Målet var Grefsenkollen.
Den utflukten glemte ingen av dem, skjønt det skjedde ingenting.
De spiste kanskje eplekake, og mamma falt for pappa.
De hadde byens fineste bil, og Fred hadde aldri hatt det så bra, -
- verken før eller siden.
Jeg kan dessverre ikke be deg hjem.
Jeg bor foreløpig på et ynkelig hospits.
Jeg har leita over hele byen siden jeg kom fra Amerika.
Selv ikke hotellene hadde plass til meg.
Men da jeg var i New York, bodde jeg på Astoria.
Har du hørt om Astoria?
Der bar de kofferten din til døra. På suiten var det fire værelser.
På hospitset bor vi tre mann på samme rom.
Den ene drikker og holder oss andre våkne.
Jeg skal snakke med mor.
Jeg skal snakke med Den Gamle også.
Tror du det er alvor?
Hun kan ikke velge fra øverste hylle lenger.
Det kan ikke han heller.
Kan du lese brevet fra oldefar?
Ja, kom hit, Fred. Sett deg her, så leser vi.
Takk. Sett deg godt til rette her.
Nå skal vi se.
Skal vi ta det med oksene?
"Så gikk kapteinen, jeg og fem mann i land for å prøve å fange en kalv."
"Det var en kalv i flokken, men den var nok ikke så lett å komme nær."
"Da først oksene så oss, det var vel en 15-16 stykker," -
- "sluttet de seg sammen i en tropp med kalven inne i midten" -
- "og ga seg til å fnyse og skrape som en gal tyr."
Var det en moskusokse som drepte oldefar?
Wilhelm er ikke død, Fred.
Han gikk bare så langt inn i isen at han ikke kom tilbake.
Skal vi gå videre med oksene?
"Vi måtte så gå ombord med uforrettet sak"...
En liten presang til vertskapet.
Når man vrir på den elektriske bryteren, -
- får man intet mindre enn vask, vri og tømming i nevnte rekkefølge.
Jeg kan nevne at maskinen har regulerbart element, -
- automatisk pumpe, pulsator i sidevegg og rustfri ståltank.
Hvorfor står dere og koper? Kom med det aller skitneste dere har.
Eller kom med det aller fineste dere har.
Fem, fire, tre...
To, én.
Magic!
- De er bedre enn nye. - Har du sett!
Fantastisk!
Jeg skulle gjerne betalt litt husholdningspenger.
Takk! Du kan legge dem i skrinet i gangen. De går til livspolisene.
Hvilke varehus selger vaskemaskiner syv om morgenen?
En av mine faste kunder valgte å betale i en vaskemaskin.
Hva lever du egentlig av?
Jeg? Jeg lever av livet.
Hver dag fra ni til fem? Av og til om natten også?
- Hva er det du gjør? - Jeg fikk lang lunsj.
Det ble så fint vær at vi skal filme ute. Må ikke tilbake før halv tre.
- Hvorfor ligger du sånn? - Det øker sjansen for befruktning.
- Hvorfor er det så viktig å få barn? - Er det ikke viktig for deg?
Jo da.
Jeg vil ha et barn som har det bra, ikke sånn som vi hadde det.
- Jeg hadde det helt fint, jeg. - Å ja? Når da?
- Når hadde du det fint? - Når Den Gamle leste fra brevet.
Og da Boletta drakk Malaga.
Og når faren min var borte, så jeg kunne sove i senga til mamma.
Og så hadde jeg det fint da jeg møtte deg.
- Hva syns du han skal hete? - Hvem da?
- Eller hun? - Den?
Jeg vet ikke. Noe helt vanlig.
- Ikke Humphrey? - Humphrey Nilsen?
- Nei! - Ikke?
Nei, jeg må gå. Lunsjen er over.
- Kaffen er ikke ferdig ennå. - Jeg kan vente.
Er sekretæren din syk i dag?
Jeg visste ikke at vi var dus, Boletta?
- Nå, trives du her nede? - Jeg trives hjemme. Her arbeider jeg.
- Hvordan er det å være mormor? - Fint.
Det er en god gutt.
Melk.
Og sukker.
Takk.
- Følger du etter meg? - Selvfølgelig.
Hvorfor? Tror du jeg har en annen enn Vera?
Jeg vet ikke hva slags mann du er.
Men du må være forsiktig med Vera og Fred, de kan lett gå i stykker.
Hører du hva jeg sier?
Fred!
Kom med noen kombinasjoner her, da, ikke bare jabbing! Bra!
Veldig bra. Rett ut venstra!
Nilsen? Halvbroren?
- Har du tenkt å begynne å bokse? - Nei, jeg leter etter Fred.
- Er han i byen? - Nei, men han har vært her.
Han har ikke vært her. Pass garden!
- Sorry. - Nei, det går bra.
Måtte bare begynne et sted.
Vi prøver å finne ut hvorfor han var hjemme.
- Åssen går det med mora di? - Bra. Savner Fred, selvfølgelig.
Ja... Slapp av i nakken, da!
Det er bra. Én, to, én, to! Kjør, da! Ti sekunder.
Det er mange år siden, men han sa han skulle dra nordover.
Haike fra Sinsenkrysset. Jeg sverga på at jeg ikke skulle si noe.
- Du gjorde likevel. - Har ikke så mye å sverge på mer.
Det er jo ikke sikkert. Kan hende du har en mester der inne.
Nei, det løpet er kjørt.
- Hva var det du het? - Barnum.
- Sa De Barnum? - Ja, vi har bestemt oss for det.
- Er Barnum et navn? - Et navn så godt som noe annet.
- De kommer fra Nord-Norge? - Fra Røst, herr Sunde.
- Der Norge setter punktum. - Dere er friere med navnebruken der.
Her setter vi grenser. Navneloven gir forbud -
- mot å velge navn som kan være til byrde.
- Kan vi ikke kalle ham noe annet? - Han skal hete Barnum, for satan!
Vi hadde en nabo hjemme som het Elendius!
Det kunne ha passet godt på deg. Kom, la oss døpe sønnen vår.
Se, der er bilen!
- Hei! - Fred har lagd fiskestang.
- Kanskje du kan lære ham å fiske? - Hvorfor det? Fisk får du i butikken.
Kom, nå går vi om bord.
Arnold? Arnold...
- Arnold! - Du, Arnold, du, Arnold...
Du skjemmer ikke bare ut deg sjøl, du skjemmer ut meg også!
Stå nå ikke der og sov!
Han skal jo til byen og selge vind. Det var det han sa til lærer Holst.
Det var derfor han knekte nesa di med pekestokken.
Han ser ut som han som boksa i Amerika. Otto von Porat.
- Bare at han er halvparten så stor. - Kan du ikke jobbe, da?
Du er kasta ut fra skolen og er for kort til å ro.
Evert, det er bare å hive ham på havet.
Hva mente du med at du skulle selge vind?
Arnold! Arnold!
- Hva er det som lukter sånn? - Stokkfisk, min kjære.
Garnets parfyme.
Er det ikke Arnold som er kommet hjem?
Og er det ikke Elendius som leder velkomstkomiteen?
Hvor er Evert og Aurora?
Bli med meg.
Aurora gikk seint på vinteren i 46. Evert fulgte etter rundt pinse.
Vi følger de vi elsker.
Ingen kunne finne deg og fortelle hva som hadde skjedd.
Jeg vil ha et synlig minnesmerke for foreldrene mine.
En sarkofag som skal fylles med havsand.
- Og navnene deres skrevet i marmor. - Det blir dyrt et sånt mausoleum.
Ja. La det bli enda dyrere.
Regninga kan sendes til Arnold Nilsen i Oslo.
Dere er hjertelig velkomne til å bo hos meg.
Nei, kjære venner. Vi skal bo hos oss sjøl.
De skulle ha lagd koffert med hjul på.
Kan jeg få være alene en stund?
- Han er varm. - Ja, du fyrer så hardt.
Arnold! Vi må få tak i presten.
Skinndød. Gutten er ganske enkelt skinndød.
- Er det farlig? - Det vil jeg ikke akkurat si.
Men jeg vil ikke anbefale noen å falle skinndød om sånn uten videre.
- Han er nærmere livet enn døden. - Så da er han ikke død?
Så dere ikke at brennevinet bevega seg som et innesperra hav?
Jeg viser det gjerne igjen. Kom med flaska!
Jeg kunne jo heller stikke en hattenål i gutten -
- for å se om bevegelsene i hjertemuskelen vises på nåla.
Kom og se.
Ser dere det? Det lille hjertet hans slår.
Takk Gud!
Tror presten at jeg og Aurora blir velsigna med flere unger?
Det må Gud bestemme. Ikke ha for store forhåpninger.
- Evert, gi deg. Han kan våkne. - Du hørte presten. Han våkner ikke.
Jeg har fått en halv sønn, det er ikke nok.
Han er et tungt kors å bære selv som levende.
Som skinndød er han ikke til å holde ut!
Pappa sa at den tiden var de beste ukene av barndommen.
"Jeg var en prins der jeg lå. Nei, en konge var jeg."
"Jeg var opphøyd til konge", sa han.
"Jeg kan anbefale skinndøden for alle som vil være i fred."
"Det er som å bo på hotell."
Da pappa endelig våknet, skrev han et kort brev til Evert og Aurora.
"Min kjære mor. Jeg har reist min vei."
"Jeg kommer tilbake når tiden er inne, eller aldri."
"Hils også til far. Kjærlig hilsen Arnold."
Velkommen hjem!
Jeg skulle gjerne truffet dem.
De ville nok lurt på hvordan jeg fikk tak i deg.
Da ville jeg sagt at du fikk meg til å le.
Du er for god for meg.
- Hei, Tjukken. - Hei, Stakan. Er ikke Vivian hjemme?
- Nei, hun er på jobben. Øl? - Ja takk.
Fint å se at du jobber, da.
Jeg er nødt til å teste markedet. Du er jo en travel manusforfatter.
- Hva trenger du i livet? - Hva jeg trenger?
Jeg vet ikke, jeg. Mat, vann, luft.
Et sted å bo. Venner, Stensparken, kanskje?
Men du trenger en klokke og en penn, ikke sant?
- Ok? - Ja, ikke sant?
- Du... Er ikke denne helt sigar? - Hva er det for noe?
Vent, så skal du få se.
- Er det en pennklokke? - Nei, det er en klokkepenn!
Pennklokke...! Jeg har satset alt jeg eier og har.
- Du har ikke investert i dette her? - Investert?
- Jeg har kjøpt 50 000 stykker. - 50 000? Du har ikke gjort det!
Vi kommer til å ha så mye penger. Jeg kan bli agenten din i Hollywood.
Vi kan dra på ferie, vi kan dra hvor som helst.
- Jeg har et møte, hva er klokka? - Den er 14.20.
Jeg må ta et lite notat. Har du en penn, eller?
Idiot!
- Hei. - Det var en ting til.
Ok?
Fred sa han ville finne ut om det han hadde gjort var riktig eller gærent.
Ok.
Sa han noe om hva han hadde gjort?
Han sa han hadde drept to mennesker.
- Da går jeg. - Ok.
Skriver du om Fred?
Snakker jeg om det, blir det ikke noe av.
- Du skriver om Fred. - Nei, jeg gjør ikke det.
- Hvor filmer dere i dag? - Rikshospitalet.
Kanskje jeg kunne få lese noe av det du har skrevet?
- Klart du kan det. - Når da?
Når jeg har noe som er ferdig.
Ha det.
Hei, dette er Barnum Nilsen.
Jobber det en Ditlev Jacobsen hos dere fremdeles?
Så Fred Nilsen, Håpet fra Fagerborg, er forsvunnet?
Ja.
"Bokseren forsvunnet, mutter'n savner ham." Er det storyen?
Sorry, Barnum. Jeg har et drap på Grünerløkka.
Han har drept to mennesker.
Gud er Gud om alle mann var døde.
Om folk forsvimler i Herrens himler, utallig vrimler som slår på cimler
hin søde.
Vær så god.
Barmhjertige Gud, vi takker deg for livets store under -
- og for barnet som skal døpes her i dag. Bevar ham i din omsorg -
- og gi ham framtid og håp. Etter vår Herre Jesu Kristi ord og befaling -
- døper jeg deg Barnum, -
- i Faderens, Sønnens og Den hellige ånds navn.
Amen.
Guttens navn er Barnum Nilsen.
Du har vært et godt menneske.
Jeg har verken vært bedre eller verre enn noen.
Du har vært av de bedre, og nå vil jeg be om en tjeneste.
- Jeg vil be deg om din tilgivelse. - For hva da?
For at du forlot foreldrene dine?
Jeg ber om tilgivelse for mine ugjerninger.
Jeg må vite hva Gud skal tilgi deg for. Han fører sitt regnskap nøye.
Da spør jeg heller om Gud kan tilgi alt.
- Ja, Gud kan tilgi alt. - Takk.
Det var bare det jeg ville vite.
- Hvor kom det været fra? - Du er på Røst, for faen.
Hvorfor døpte du ikke eldstesønnen din her?
Han er Veras første sønn.
Så du er bare halvbroren?
Har hun vært gift før, eller er det bare at gutten ikke har noen far?
Han Barnum har jo en far.
Fred?
- Hva er det? - Jeg heter ikke Nilsen, men Jebsen.
Nei, du heter Nilsen, du også. Det samme som broren din.
Det er bare halvbroren min.
Jeg syns Jebsen er bedre.
- Arnold vil gjerne faren din også. - Det tviler jeg på.
Men jeg kommer alltid til å være moren din, Fred. Det er nok for meg.
- Vera? Skal vi ta en tur? - Bli med da, Fred.
Kom, Barnum.
Sett deg bak, Fred.
- Vær så god. - Tusen takk.
Har Fred begynt å snakke igjen? Hva sa han, da?
- Ingenting. - Fort deg før broren din spiser alt.
Han er bare halvbroren min.
- Hva er det? - Snakker ikke med mat i munnen.
Men hvorfor er du så forbanna?
- Hva sa du til kjerringa? - Til Edith?
- Er dere på fornavn også, nå? - Jeg husker ikke.
- Bare tenk deg litt om. - Nei, jeg vet ikke.
- Hvorfor husker jeg det da? - Jeg vet ikke.
- Er det derfor du er forbanna? - Er du dum?
- Nei. Vær litt gem, da. Vær så snill! - Vær så snill?
- Tampen brenner, småen. - Ikke snakk sånn, da, Fred.
- Skal jeg si deg hva du sa? - Ja.
- Du sa tusen takk. - Tusen takk?
- Du sa faen meg tusen takk. - Og så?
- Jeg tror du er dum likevel. - Nei.
- Hvordan vet du det? - Mutter'n sier det.
- Hva sier mutter'n om meg, da? - Det samme.
- Hvem er den sin? - Vår, vel. Du kan godt få den.
Hvorfor takker du når du får tilbake penger som er våre?
Tenk deg bedre om neste gang, greit?
For jeg vil ikke ha en bror som driter seg ut.
Jeg er tørst.
- Hva skal du ha nå, Barnum? - Saftpose. Rød.
Vær så god.
Den er vår. Ingenting å takke for.
Du kommer deg.
- Nei, du kan få den. - Tusen takk.
- Husker du hva jeg spurte om i går? - Nei.
- Husker du ikke? - Nei.
- Skal jeg spørre deg en gang til? - Ja.
Skal jeg drepe faren din for deg, Barnum?